Page 29 - Flytende ord

Basic HTML Version

|  | Table of Contents |  | View Full Version

Page 29 - Flytende ord
P. 29

    bakeri og  pølsemaker. Pølsemakeren het  Pedersen også,  og  han  bodde i Vågedalen
                   selvfølgelig, i rekkeboligene ved bunkersen.

                                                                  Eg hadde aldri vært der før, men sånn måtte
                                                                  det vere å  komme te  himmelen. Lukten av
                                                                  nybakte kaker og brød, kardemomme og
                                                                  nyrøykte pølser va som i itt eventyr. Så satt eg
                                                                  der, me en sprukket, varm pølsesnabb i ene
                                                                  hånden, og en skillingsbolle litt løs i svingene,
                                                                  i den andre. Ka mer kunne en 8-9 åring ønske
                                                                  seg.
                                                                  Men lykken varer ikkje evig, det ble på tide å
                                                                  gå, min far me to store  poser og eg me
                                                                  godlukt i nesen. Vi gikk ut på baksiden og kom
                   rett ut i Håsteinsgaten, for der skulle v besøke nokken. Eg husker ikkje ka de het, men det ble
                   ny servering av Mariekjeks, småsjokolader og Appelsinbrus. De voksne drakk kaffi og nokke
                   fra nokken små glass, mens de snakket om Laksevåg Mannskor. De å syntes eg va blitt stor, og
                   at om eg vokste mer no, så ville eg bli en drylart. Ja, ja, drylart eller ikkje, min far sa det va på
                   tide å gå hem, kånemor ventet nok.

                                                     Så nærmet den herligheten seg slutten, og vi, meg å min
                                                     far, vi ruslet ut Kringsjåveien, han me to store, brune poser
                                                     i ene hånden, og meg i den andre. Vi stoppet kun for å
                                                     kjøpe poteter hos Korshaugen, så de blir vel  pølser og
                                                     potetstappe te middag i dag, med wienerbrød og
                                                     skillingsboller te dessert. Så va den turen over, begge litt
                                                     gladere en når vi startet turen. Eg på grunn av alt det gode
                                                     eg hadde fått, og min far hadde jo fått litt han også.

                   Det var så lite som skulle til før i tiden. Og disse opplevelsene var viktig, for vi husker de den
                   dag i dag. Minner som er verdt å ta vare på og som har gitt livet en mening.

                   Ellers, så ble eg en drylart, sånn så han fra mannskoret sa, 191 på strømpelesten.

                   Ha en fin høst og vinter.

                   Vidar Pedersen Midtun – Thailand 07.11.2016.

| 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 |